ЗВУЖЕННЯ ОБЛАСТЕЙ ВИЗНАЧЕННЯ, ЯК ШЛЯХ ДО ПІДВИЩЕННЯ КОРЕКТНОСТІ ПРОГРАМНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ - РИХАЛЬСЬКИЙ, Олексій (ВИМІРЮВАЛЬНА ТА ОБЧИСЛЮВАЛЬНА ТЕХНІКА В ТЕХНОЛОГІЧНИХ ПРОЦЕСАХ, 2025)
У статті досліджено проблему виникнення часткових функцій у процесі моделювання та розробки програмного забезпечення, що зумовлено недостатнім або неформалізованим описом області визначення моделей. У складних предметно-орієнтованих системах, де моделі часто інтегруються з різних джерел або розробляються міждисциплінарними командами, звуження області допустимих вхідних значень є критичним інструментом для забезпечення узгодженості, коректності та передбачуваності роботи програмних компонентів. Показано, що звуження областей визначення функцій у програмуванні виникає як наслідок математичних, технічних та предметно-орієнтованих (контекстуальних) обмежень. Увагу зосереджено на випадках, коли обмеження не є явно визначеними або реалізуються лише на рівні інженерної інтуїції. У таких ситуаціях вони не фіксуються ані в типах, ані в коді, що унеможливлює їх автоматичну перевірку, повторне використання моделей або їх перенесення в інші домени без втрати достовірності. Відсутність формального опису області визначення може призводити до порушення логіки функціонування системи, генерації некоректних або суперечливих результатів, що особливо критично в контексті відповідальних застосувань — медицини, безпілотних систем, енергетики тощо. Особливий акцент зроблено на міждисциплінарному аспекті проблеми, коли моделі, створені в одній предметній площині, переносяться до іншої без належного уточнення області визначення. Такий перенос часто супроводжується збереженням неявних обмежень, які були релевантні в первинному контексті, але є непридатними або навіть хибними в новому середовищі. У результаті система, що виглядала стабільною, демонструє часткову або непередбачувану поведінку, що може вивести з ладу критично важливі процеси. Запропоновано методологічні підходи до формалізації звуження області визначення як засобу підвищення якості програмного забезпечення. Підхід охоплює формалізацію допустимих значень на рівні типів і специфікацій. Стаття формує міждисциплінарний погляд на проблему коректності програмних моделей, що працюють із частковими функціями, та окреслює практичні шляхи її вирішення шляхом формального звуження областей визначення.